Pullo! Pullo!
De er mye kjekkere
i virkeligheten.
Hva holder du på med?
Jeg bare fanger Deres likhet, sir.
Hva mener du?
Ut med språket, din tyv!
Aventinens fargerforening
betaler meg
for å lage et veggmaleri av deg
og Lucius Vorenus på arenaen.
Hvorfor skulle noen gjøre det?
Fordi dere er berømte.
Det er malerier av dere overalt.
Men ikke så gode som de jeg lager.
- Berømt?
- Ja visst.
- Jeg?
- Hele byen elsker dere.
Dere er symbolet for
broderlig kjærlighet og forsoning.
Alle kvinner ville åpnet dørene for Titus Pullo.
Kan du slippe meg?
Vakkert, ikke sant? Vi eier
alt sammen, helt ned til elva.
Nydelig.
Best at vi venner oss til det,
Cæsar kan forvise meg.
- Bare fordi du reddet Pullo?
- Vi kan leve av jorden.
- Så ussel er han vel ikke?
- Han kan gjøre verre ting.
- Hva da?
- Nei da, jeg bare spøker.
- Vi kan vel ikke legge ut et pledd?
- Neppe.
Neste gang kler jeg meg ikke fint.
Dere byjenter er for blaute.
Hysj! Jeg ligger jo her!
Skynd deg, før jeg fryser i hjel.
- Hvor lenge skal vi ligge slik?
- Til presten ringer med klokka.
Juno hjelpe meg!
- God jord, dette.
- Den er våt.
Mørk, god muld...
Man kan dyrke hva som helst her.
- Hvor skal vi bygge huset?
- På åsen.
I nærheten av vann og ved.
Der behersker man dalen.
I fall gallerne angriper?
Man vet aldri.
Du skal liksom spille.
Det gjør jeg.
Du gjør ikke det.
Kom til pappa.
Pokker!
Nå, hvordan var gården?
Du skal få se. Den er fantastisk.
Den er sikkert kjempefin.
Hva er i veien?
- Du gjetter det aldri.
- Vi gjetter ikke.
- Pullo rømte fra sykehuset.
- Hva?
Noen kjørekarer fant ham på Via Appia.
- Han ba om å bli brakt hit.
- Hit?
Han er inne.
Guder i underverdenen...
Han burde absolutt ikke ha ridd.
- Alle sårene har åpnet seg.
- Den dumme gutten!
Han har fått bulmeurt mot smertene,
og for å holde ham i ro.
Hvis han overlever,
må han ikke bevege seg
på ti døgn minst.
Jeg sender ham til landet
så snart han kan bevege seg.
Han skaper ikke noe krøll i slik tilstand.
Det blir som i gamle dager.
- Lucius Vorenus...
- Hva gjør du her?
- Hvor er jeg?
- Roma, i mitt hus.
Du burde vært
på sykehuset i Avernum.
Og gått glipp av all moroa?
Hva slags moro snakker du om?
Vi er jo berømte. Helter.
Sanger, skuespill,
bilder på veggene...
Alt det oppstyret... Hva så?
Du er treg, du.
Kvinner. De vet ikke om noe bedre
enn en berømt mann.
Du er heldig som er i live.
Selv om du overlever,
vil Cæsar antakelig kaste deg
inn på arenaen igjen, og meg også.
Tror du han gjør det? Kaste oss inn igjen?
Det finner jeg ut i morgen.
Jeg er blitt tilkalt.
Kvinner... Du ville sprukket
som en gammel sekk.
Akkurat som i gamle dager.
Det gjør ingenting.
Det er fint å høre far le til en avveksling.
Det er godt å se deg, Eirene.
Greit nok.
Hvis du ikke kan gjøre det,
er det også greit.
Eirene?
- Hva gjør du?
- Ingenting.
Ikke lyv. Hva har du i hånda?
Vi bare snakket sammen.
- Snakket?
- Om gamle dager.
Tosk...! Hva om du hadde drept ham?
Alle ville forstått at det var deg.
En frigitt slave
som dreper sin gamle herre.
Hvor ville du ha reist?
- Hvor ville du ha gjort av deg?
- Hun har et poeng.
Gå og legg deg.
Vi snakker ikke mer om dette.
Hun ser ut til å ha det bra.
God natt, Pullo.
- Må Juno beskytte deg.
- Ikke vær urolig.
Jeg kan ikke la Cæsar vente.
Eirene, se til Pullos bandasje senere.
- Jeg?
- Du.
Og gi ham litt grøt.
Takk.
Fra og med i dag,
calendae i februar,
har vår elskede far
Gaius Julius Cæsar bestemt
at 100 nye menn
skal sitte i Senatet.
Tredje dagen før nonae
holder han en offentlig bankett
for å feire disse senatorene.
Slaver og frigitte slaver
er ikke valgbare.
Fortsatte uroligheter
vil bli hardt straffet.
Jeg skal avlede elva
gjennom en kanal til Vatikan-åsen.
Utmerket.
Avlede elven.
Utmerket, og uten tvil fordelaktig.
Det forebygger oversvømmelser
og gjør Mars-sletten lettere å nå.
På den gjenvunne marken
skal jeg bygge nye domstolslokaler.
Jeg skal også oppføre et tempel
til Venus' stammor.
Enda et tempel. Utmerket.
Kan vi kanskje snakke litt
om utvidelsen av Senatet?
Ja vel.
Gallere og keltere.
Langhårede gallere og keltere med blå fjes.
Du spøker.
Han spøker ikke.
Gallere og keltere i Senatet?
Av dem har som tjent Roma lengst.
Deres beste adelige.
Jeg er forbauset.
Fint. Det er min hensikt.
Her kommer dagens helt.
Ingen eikeløvskrans?
Hva skal jeg gjøre med deg, Vorenus?
Du grep inn
i en lovlig godkjent henrettelse.
En grovt kriminell
og uhørt handling.
Jeg ber ydmykt om unnskyldning.
Du har gitt meg et dilemma.
Jeg burde få deg kastet ut
fra den Tarpeiske klippen.
Men folket - det enfoldige folket -
har gjort deg og Pullo til helter.
Hvis jeg straffer deg,
blir folket meget sinte.
Jeg vil ikke forarge folket,
altså kan jeg ikke straffe deg
Da må jeg belønne deg,
ellers virker jeg svak.
Hør her, Cicero.
Med folkets bifall utnevner jeg
Lucius Vorenus til senator.
Fint, ikke sant?
Nå er dere alle forbauset.
Skulle tro Vorenus har sett gorgonene.
Unnskyld... Jeg er overveldet.
Hva sier du?
Vil du tale for ditt folk i Senatet?
Det er en ære.
Hvis du mener jeg fortjener det.
Ingen fortjener det mer.
Du blir en utmerket senator.
Svært rørende.
De første ukene
holder du deg nær meg.
- For å lære deg rutinene.
- Takk, sir.
Unnskyld,
men som venn må jeg protestere!
En plebeier i Senatet?
Det er å gå for langt.
Ikke noe personlig, Vorenus.
Jeg hopper ikke inn i en arena.
Jeg må behage folket på annet vis.
Bygg et tempel til, drep noen...
Folket er lett å behage. Ikke dette.
Senatet skal bestå av de beste i Italia,
ikke de rikeste i Roma.
Interessant idé.
Du kommer til å forarge mange
med dine gallere, keltere
og plebeiere og slikt.
- Du må doble vakten.
- Det var det jeg sa. Han hørte ikke.
Vakter kan ikke
gjøre noe med mine venner.
Du mener vel ikke meg?
Jeg har ingen onde hensikter.
Jeg vet det. Du er kapabel
til å begå all mulig slags ondskap...
Takk.
Men hadde du tenkt å forråde meg,
ville du gjort det for lenge siden.
Jeg var fristet.
Du vil altså stole på forsynet.
- Godt. Veldig smart.
- Slutte å gnåle, din kjerring.
Hvem vil våge å legge hånd på meg
med Lucius Vorenus ved min side?
Listig.
Det forbauser deg fortsatt
at jeg kan knytte sandalene.
Sov godt, lille mann.
Din mor og jeg har tenkt på
å finne en mann til deg.
En senators datter kan ikke
løpe rundt ubundet.
Det er ingen hast.
Vi skal finne en rik, gammel mann
du kan sno rundt lillefingeren.
Men du får velge.
Vil ikke ha en rik, gammel mann.
Jo da! Tenk på alle kjolene,
smykkene og slavene du får.
Jeg bryr meg ikke om uviktige ting.
Uviktige?
Da jeg var på din alder,
gnagde jeg på bein fra rennesteinen.
Kjoler og smykker er ikke uviktige.
Det viser at familien din er rik,
og at du er elsket
og beskyttet og verdsatt.
Men jeg vil gifte meg
med en jeg elsker.
Kjærligheten kommer ikke ubedt.
Du må jobbe for den.
Man elsker ingen fra begynnelsen av!
Vær en god og ærbar kone,
så kommer kjærligheten.
Din mor og jeg,
vi hadde våre problemer.
- Men se på oss nå.
- Så lykkelige som bare det.
Kanskje...
En rik, gammel mann, altså.
Jeg skulle til å vekke deg.
Hvor du enn var, moret du deg ikke.
- Jeg drømte om jærtegn igjen.
- Du er blitt litt av et orakel.
Skal jeg be om litt viervann?
- Du sover bedre.
- Jeg var på landet, og...
Slike drømmer har jeg hatt lenge.
Blodregn, svarte hunder,
fergemenn med hette...
Men jeg lever fortsatt.
Jeg har aldri drømt slik før.
Hva skal jeg gjøre?
Skal jeg forlate Roma
og skjule meg fordi du har mareritt?
Hvorfor ikke?
Jeg mener alvor.
Er du ikke trett av alt slitet?
Jo, jeg er ekstremt trett.
Men det er så mye mer å gjøre,
er jeg redd. Mye mer.
Det er alltid mer å gjøre.
Hva tjener det til?
- Hva tjener det til?
- Godt spørsmål.
Jeg skal spørre Posca.
Sov nå, elskling.
Juni-slektens forfedre, vi ber dere velsigne
denne mannen av deres blod.
La hans arm bli sterk.
La hans mål være sant.
La hans hjerte bli fylt
av hellig harme.
Flink gutt!
Hei.
Venus!
Jeg har et spørsmål til deg.
Gjett hvem jeg er.
Mange takk. Hyggelig å treffe deg.
Nå klarer jeg meg selv.
Vent!
Hvor er alle sammen?
Han der solgte fisk på torget.
Han er i hvert fall romer.
En romersk fisker er en adelsmann
sammenlignet med
noen av belgierne og kelterne.
Der er det en med ringer i ørene.
Hyggelig å se deg.
Dette er slutten.
Gallerne har invadert oss.
Men de vender snart tilbake
til sine hytter i fjellene.
Cæsar kaller dem bare inn når
det er på tide med nye skandaler.
Den rødhårete som skygger for Cæsar
er vel Lucius Vorenus?
- Riktig.
- Hengivne, ikke sant?
Som far og sønn.
Cæsar vil at folk skal tro det.
Han har ham stadig ved sin side.
En soldatusling som er senator!
Ro deg ned, Casca.
Vi, kong Cæsars undersåtter,
må være tolerante.
Jeg tror jeg skal gå hjem
og bedøve meg med vin.
Adjø alle.
Gamle tosk...
Han vet det.
Dere så hvordan han så på oss.
I så fall
ville vi allerede vært døde.
Han spiller blind.
Og venter på at vi avslører oss.
Han er ikke bekymret for oss.
Han syns vi er feiginger.
Vi må handle raskt.
I dag henter han inn gallere og keltere,
i morgen belgiere og slaver.
Han gjør Senatet om til et horehus!
Vi adelsmenn blir en minoritet.
Vi blir degraderte, maktesløse.
- Vi må handle snart.
- Lucius Vorenus, da?
- Han er en horeunge!
- Du kjenner ham vist.
Jeg kjenner ham.
Hvem er Lucius Vorenus?
Soldaten som hoppet inn
på arenaen for å redde en kamerat.
Jeg husker noe.
Vel, Cæsar har utnevnt ham til senator.
Og når Cæsar er i Senatet,
forlater ikke hunden sin herre.
En skremmende hund er de også.
Gjør vi opp med Cæsar i Senatet,
må vi også gjøre opp med Vorenus.
Drep ham også. Hva så?
- Han er populær.
- Hva så?
Folket må stå på vår side.
Vi kan ikke drepe en av deres helter.
Det ville besudlet hele foretaket.
- Bare tyrannen skal dø.
- Drep Cæsar i sengen, da.
- De sover vel ikke sammen?
- Quintus!
Ingen dårlig idé.
Vi kan bestikke en av hans slaver.
Bestikke kokken hans,
forgifte ham...
Dette er ikke et tarvelig mord!
Det er en ærefull oppgave,
og det må gjennomføres med ære.
I dagslys,
på senatsgolvet.
Med våre egne hender.
Med mine hender.
Du har rett, så klart.
- Tilgi meg.
- Det er godt og vel, men hvordan?
Hvordan?
Hva er i veien?
Er du fremdeles våken?
Du bekymrer deg svært høylytt.
Alt later til å gå så fort.
Det føles som om...
Iblant føler jeg meg redd.
- Lucius Vorenus, var det det han het?
- Hva?
Soldaten som Cæsar utnevnte til senator?
Lucius Vorenus. Hvordan det?
Jeg har hørt det navnet før.
"Jeg beklager
at vi ikke har møttes på en stund."
"Våre familier må holde kontakten."
"Kan du komme og besøke meg i morgen?"
"Din hengivne Servilia."
- Så merkelig.
- Synes du?
Hvorfor vil hun treffe meg?
Hun hater meg jo.
Jeg også, men vi er venner likevel
- Hva har hun i tankene?
- Ingenting som gagner deg.
- Hva vil du gjøre?
- Gå dit, selvsagt.
- Er det klokt?
- Sikkert ikke. Hennes sinne morer meg.
Du bør bli med.
- Hvorfor?
- For å beskytte meg.
Hvem vet hva den gamle skilpadda finner på?
- Ikke snakk slik om henne.
- Men hun er en gammel skilpadde.
Jeg trodde du hevet deg over slikt disse dager.
Jeg prøver å gjøre det.
Du har fortsatt følelser for henne.
Det er ikke noe galt i det.
Jeg har bare medlidenhet med henne.
Og for meg selv, som jeg var den gang.
Og med deg.
Med meg?
Din dumrian...
Hvorfor er du kledd slik?
Jeg skal ut på landet.
Få litt frisk luft, strekke på beina...
Jeg tenkte å be hellige Rusina
om å tilgi meg for alt det fryktelige jeg har gjort.
Tror du hun gjør det? Tilgir meg?
Hvem vet hva gudene gjør?
Du kan bli med hvis du vil.
Senatet samles i dag!
Ingen sammenkomster i nærheten.
Ikke noe spill. Ingen prostitusjon.
Må alle guder velsigne
vår hellige far Gaius Julius Cæsar!
- God dag, senator.
- God dag.
Får jeg forstyrre et øyeblikk?
Les mitt opprop!
Cæsar? Cæsar?
Kjære Atia, så praktfullt å se deg.
Virkelig.
Og Octavius!
- Du er nesten voksen nå.
- Jeg håper det.
Og så kjekk. Kom inn!
Det ser så pent ut.
Har du pusset opp?
Senator Vorenus...
Det gjelder ditt barnebarn Lucius.
Jeg sverger på
at det jeg nå forteller, er sant.
- Du lever!
- Svar meg. Hvem sitt barn er det?
- Hvor er Vorenus?
- Han var her nå nettopp.
Glem det.
Markus Antonius, et lite øyeblikk...
Du lurer vel på
hvorfor jeg har invitert deg hit.
Jeg er litt forvirret.
Jeg vil være den første
som forteller deg hva som har hendt.
Hva har hendt?
- Trebonius.
- Store Cæsar.
Jeg vet det, Barca.
Jeg har ikke glemt.
Du skulle vurdere
å oppheve min brors eksil.
Jeg vurderer det fortsatt.
Slipp meg.
Hva venter dere på? Nå!
Slipp meg!
Gjør det!
Hold opp!
Hva er det?!
- Hvor er han?
- Hvem.
Din sønn!
Si at det ikke er sant.
Si det! Si det!
Jeg trodde du var død.
Lucius... Gutten er uskyldig.
Slik går det alltid med tyranner!
Nei!
Tyrannen er død, republikken
er gjenopprettet, og du er alene.
Vil du ha litt honningvann?
Nei takk.
Ikke vær redd,
jeg skal ikke skade deg.
- Ikke ennå.
- Skade?
Hvorfor skulle du ha skadet oss?
Vi har alltid vært gode venner.
- Politikk er for menn...
- Ikke ennå.
Du skal få lide langsomt.
Langsomt og dypt, slik jeg har lidd.
Først vil jeg se deg flykte,
flykte for livet.
Flykte til et rottehull
i Hellas eller Illyricum.
Jeg skal finne deg.
Takk for at vi fikk komme.